(untitled) (Лінгвостилістичні студії, 2016)
У статті досліджено формування традиційних кличок домашніх тварин (корова Лúска, кінь Гнідкó, собака Жýчик та ін.). Зазначено, що з другої половини ХХ століття під впливом художньої літератури, кіно- та телефільмів зʼявилося багато нових зоонімів. Ще однією з причин актуалізаціїзації таких найменувань можна вважати той факт, що сучасні імена новонародженим тваринам вибирають, як правило, представники молодшого та наймолодшого поколінь, про що свідчать, зокрема, зооніми, твірними основами яких стали жаргонізми, пор.: собаки Дружбáн, Кóра, Тíпа, Шáвка, Шéва, кіт Пахáн (його слухався навіть пес) та ін. Серед новостворених кличок значний відсоток становлять слова іншомовного походження, зокрема росіїзми (пор. клички корів: Апрє́лька, Кýкла, Нєвє́ста) та англіцизми й американізми, для значної частини яких твірними основами стали власні особові імена та їхні варіанти (собаки Бой, Блек, Дог, Френд, феліоніми Джек, Олівéр, Джýля та ін.). Ключові слова: північно-західна Україна, клички тварин, оніми, антропоніми, апелятиви. Посилання